Покровитељ
![](images/Image/jel-baner2.jpg)
Филм
![](images/Image/royal_th170.jpg)
Књиге о 27. марту
![](images/Image/t1_naslovna.jpg)
Рехабилитација
![](images/Image/rehabilitovan_2.jpg)
Сахрана на Опленцу
![](images/Image/sahrana_oplenac2.jpg)
Годишњица
![](images/ban_70_2.jpg)
Сазнајте више...
- Писмо кнеза Арсена руској царици
- Крађа и прекрађа у Белом двору
- Кнез Павле добио улицу у Шапцу
- Кнегиња Јелисавета говори о кнезу Павлу (Press, 21.2.2010.)
- Документарни филм: Кнез Павле и кнегиња Олга на отварању Сајма (1939)
Коста Ст. Павловић: Двадесетпетогодишња преписка са кнезом Павлом
- Беседа владике Иринеја поводом 30. годишњице смрти кнеза Павла
- Краљевић Томислав о кнезу ПавлуКарађорђевић Арсен, кнез, генерал
![]() Кнез Арсен Карађорђевић |
Основно и средње образовање добио је у Паризу, у лицеју Луји ле Гран, високо војничко образовање у Петрограду, у Константинској официрској академији.
За руског коњичког потпоручника произведен је 1877. Од 1883, до 1885. био је официр француске војне експедиције у Тонкин где је учествовао у многим борбама и био рањаван. Исказао је права чуда од јунаштва о чему је писала тадашња француска штампа. Четири године је провео у Петрограду, у гарнизону (1885-1889) а онда, у Алжиру, 1889. ступа у Легију странаца. У борбама се истакао беспримерним јунаштвом и бравурозним командовањем.
У Кијеву, 1. маја 1892. узео је себи за жену Аурору Павловну Демидов кнегињу Сан-Донато. Она је била кћи кијевског гувернера Павла Павловича Демидова и Јелене Петровне, принцезе Трубецкој. Родио му се син јединац Павле, 27/15 априла 1893. Овај брак је раскинут 1896. Договорно, исте године свог сина су поверили кнезу Петру, који је, после смрти своје жене Зорке и сина Андрије, са троје деце живео у Женеви. За издржавање и школовање свога сина Павла редовно је исплаћивао старијем брату новчане износе.
На молбу краља Петра I цару Николи II, руским царским Указом Арсен и Павле бивају отпуштени из руског поданства, да би 26. априла 1904. Указом српског краља били примљени у поданство српско. У руско-јапанском рату 1905. као пуковник командује коњичким козачким пуком у саставу армије генерала Ренеклипра. У боју код Мукдена исказао необично велику храброст и био одликован највишим руским царским одликовањем – златном сабљом. Том приликом унапређен је у чин генерала, начелника кавалеријске дивизије.
Краљ Петар I га је, 30. 08 1909. уврстио у «Породични Правилник српског краљевског Дома» а исти правилник је постао пуноважан 22. фебруара 1911. потписом председника министарског Савета Николе Пашића.
У мају месецу 1911. приступио организацији «Уједињење или смрт» познатијој као «Црна рука» и на првом скупу изјавио да то чини «ради одбране и уједињења угроженог српства».
![]() |
Његова велика популарност учинила је да га регент Александар, показујући своју самовољу, омрзне и од краља Петра I затражи да му нареди да оде из Србије. Разочаран одлази у Русију. У борбама које су Руси водили на Западном фронту учествује као генерал Царске гарде. Прославио се у биткама код Риге и Варшаве. После октобарског Преврата Лењинових бољшевика заједно са многим другим племићима бива ухапшен и изведен пред тзв. совјетски суд грађана и војника. Оптужницу је саслушао како приличи једном хероју. Револуционари се нису усудили да убију славног српског генерала и он је после ослобађајуће «пресуде» заувек напустио Русију и остатак живота провео у Француској.
У Београду је последњи пут виђен на спроводу краља Александра.
У току свог бурног живота учествовао је у девет ратова и имао четрнаест двобоја. Од свих официра у нашој историји имао је највећи број одликовања.
Рођен у изгнанству упокојио се у изгнанству, 19. октобра 1938. у Паризу. Његов син, тада први намесник, уз највише државне и војне почасти сахранио га је у крипти цркве Св. Ђорђа на Опленцу.
Др Миодраг Јанковић
Литература:
Нил Балфур и Сели Мекеј: Кнез Павле Карађорђевић – једна закаснела биографија, Литера, Београд 1990.
Миодраг Јанковић: Кнез Павле – од лепоте до истине, Ведута, Београд 2004.
Дејвид Мекензи: Црна рука, Лондон, 1991.
Велики рат Србије за слободу и Уједињење, Главни Ђенералштаб, Београд, 1924.
Лични архив кнегиње Јелисавете Карађорђевић
Архив кнеза Павла, Колумбија Универзитет, САД.
Одликовања кнеза Арсена Карађорђевића
Према званичним подацима Војног музеја у Београду, у тој институцији чувају се следећа одликовања кнеза Арсена Карађорђевића:
Извор: Дарови Војном музеју - Каталог изложбе. Београд. 1990. стр. 99.
Писмо кнеза Арсена Њеном Царском Величанству Марији Фјодоровној, удовици руског цара Александра III
Ово је писмо ЊКВ Кнеза Арсена Карађорђевића с краја 1908. године. Упућено је удовици руског цара Александра III, мајци последњег руског цара Николаја II, Њеном Царском Величанству Марији Фјодоровној.
Копија овог аутографа стигла је у Београд 31. августа 2011. на адресу Кнегиње Јелисавете. Љубазно пропратно писмо потписао је тадашњи амбасадор Руске Федерације његова екселенција Александар Конузин, обавестивши Кнегињу да је писмо пронађено у Државном архиву Руске Федерације.
Кнез Арсен је писао на француском и сад је писмо преведено и први пут се објављује.
Париз, 17/30. децембар 1908.
Госпођо,
Обраћам се Вашем Царском Величанству као моме Суверену и као покровитељу бивше регименте у којој сам имао част да служим, надајући се да ћу код Ње наћи добронамерну заштиту.
После 42 године егзила, будући позван код престола мога брата, ја сам, кајући се, морао да напустим службу отаџбини која ме је усвојила и која је била тако издашано гостопримна.
Пошто сам стрпљиво чекао остварење обећања која су ми била дата, како ће ми се у мојој земљи доделити статус достојан мога ранга, данас, ја сам приморан да се суочим са тужном очигледношћу да не само да ништа није било покушано у моју корист, већ шта више, ја знам да ништа не могу да очекујем никада.